34. Naisdiakon #Foibe
Umbes 55 a. pKr. Kirjutas apostel #Paulus Rooma kristlastele väga olulise kirja. See pidi ette valmistama tema külaskäiku Rooma koguduses, mida ta ise ei olnud rajanud. Tal olid suured plaanid. Ilmselt tahtis ta rajada impeeriumi pealinna veel üht misjoni keskust.
Selle kirja lõpus mainib ta naist Foibet', kes oli Kenkrea koguduse teenistuses. Rm 16:1 ütleb, et Foibe tuleks Roomas hästi vastu võtta. Seejuures tuleks teda abistada kõiges, milles tal iganes teid on vaja.
Suure tõenäosusega oli Foibe ka selle kirja kohale viija. Kuid ta ei olnud ainult postiljon. Apostel ise tunnistab, et on roomlastele "üsna julgelt kirjutanud" Rm 15:15. See on väga tagasihoidlik hinnang. Tänaseks on selle kirja kommentaare ja tõlgendavaid abivahendeid kirjutatud terveid raamatukogusid. Kuid tookordki teadsid "uue tee" vennad ja õed, et apostli kirjades "on mõndagi raskeltmõistetavat, mida õppimatud ja kinnitamata inimesed nagu muidki kirju väänavad iseenda hukatuseks." 2Pt 3:6
Foibe ülesandeks Roomas oli tõenäoliselt apostli kirja üleandmine ja vajaduse korral ka selgitamine, sest see võis veel mitme lugemise ja kuulamise pealegi küsimusi tekitada. Paulus uskus, et Foibe saab sellega hakkama. Niisiis pidi ta olema väga võimekas. Kõik see viitab asjaolule, et ta ei olnud juhuslik kirja tooja. Tal oli apostli enda ülesanne. Antiikse Rooma tausta arvestades oleks see ebatavaline juhtum. Kuid arvestades varakristlikke kogudusi, kus naised loomulikult osalesid, täiesti mõeldav. Nii arvab Luzerni Ülikooli Uue Testamendi professor Robert Vorholt.
Apostel Paulus iseloomustab Foibet kahe lühikese iseloomustusega. Esiteks ta on olnud "abiks paljudele" ja ka temale endale. Siin räägitakse pühendumisest hingehoiule. See tähendab, et tal oli usaldusväärne võime inimesi nende kõige erinevamates elu etappides saata. Selleks võis olla rahaline toetus, nõustamine, külalislahkus ja õpetamine ehk katehees.
Apostel Paulus ei esita Foibe't mitte ainult tugeva hingehoidjana, vaid ka Korintosest seitsme kilomeetri kaugusel asuva sadamalinna Kenkrea koguduse diakonina. Ta kasutab seejuures mehelikku ameti nimetust, kuna tal on silme ees kogudustes esinev konkreetne amet. Paulus oli juba varemgi Filippi kirjas maininud piiskoppe ja diakone. Niisiis tegemist olid varjases koguduses juba piisavalt selgelt väljakujunenud ametitega. Sama võib eeldada ka Kenkrea koguduse kohta. Niisiis me näeme, et 50-ndate aastate keskel kandis kristlanna Foibe Kenrea koguduses diakoni tiitlit, olles seejuures ka suurepärane teoloog ja pühendunud hingehoidja. s.2 kasutab ta Foibest rääkides ka sõna "prostatis" - kaitsja, eestseisja, patroon. Niisiis tegemist on iseseisva teenimistööga, mis on välja kasvanud kohalikust kogudusest.
Nagu me nüüd teame tegelesid nais diakonid varakristlikes kogudustes naiste ristimisel abilistena ja ka õpetajatena. Katehees meestele ja naistele toimus eraldi.
Diakoni ameti naiselikku grammatilist vormi ei leia me siiski enne teist sajandit. Ja siis polemiseeris kirikuisa Tertullianus juba naiste kui õpetajate vastu. Niisiis oli keda kritiseerida.
Niisiis Foibele mõeldes, peame tõdema, et algkoguduses oli naisi, kes juhtisid, jutlustasid, ilmselt ka ristisid või vähemalt ristimise juures assisteerisid.
Järgmisel korral räägime apostel Junia'st.
@JoosepTammo
Негізгі бет Algkoguduse kujunemisest (31): Naisdiakon Foibe
No video
Пікірлер