בדרך כלל, אנחנו מחפשים אהבה, חיבור ומציאה מתוך הדומה. עד כמה יש תחומי עניין דומים, הומור משותף מאוד מחבר בנינו, השקפת חיים דומה או השקפה דתית. אבל האמת היא שהשונה קיים שם, מההתחלה, והוא דווקא יכול להיות המפתח לחיבור זוגי עמוק - אם רק נדע להקשיב לו.
קוראים לי נעמה דקל, אני עוסקת בייעוץ זוגי ומיני ובהדרכת כלות. אצלי השינוי הגיע חצי שנה אחרי החתונה. התחתנתי עם עמרי, חוזר בתשובה טרי שלמד במכון מאיר, מעוז שמייצג את הציונות הדתית בצורה הכי חזקה. והיום, אני נשואה לאותו עמרי, חב"דניק, מאלה שאומרים "יחי" בכל הזדמנות ומחכים שהרבי יתגלה, במהרה בימינו, אמן!
בפרק החדש של הפודקאסט עד האהבה עם שירת מלאך, אספר על המסע שלי ושל עמרי יחד בתוך זוגיות משתנה, ואילו תובנות לחיים שקיבלתי מהשינוי אני מביאה לחיי. תקופת "ירח הדבש", כמו שקוראים לה התאורטיקנים, הסתיימה לנו די מהר ובמקומה תפס מקום החשש מפני הבאות - מחשבות שמתחילות ב"אתה לא מי שהתחתנתי איתו" ועד ל"איפה הילדים ילמדו".
לקחו לנו כמה שנות נישואין טובות להתייצב, להבין שאנחנו כאן כדי להישאר יחד, למרות ההבדלים בהשקפות העולם. היו ויתורים והתגמשויות מצד שנינו כדי להתאים את עצמנו למצב החדש, אך אני חושבת שדווקא הניסיון הזה הוציא אותנו יותר בוגרים. הוצרכנו לחפור עמוק כדי לברר את המקום שלנו ביחד. המקום של כבוד לשוני בנינו, להסכים שאנחנו לא צריכים להסכים, להפחית דעות קדומות ומזלזלות ולראות אחד את השני בתוך המצב הזה.
אז לא, לא הפכתי לחב"דניקית בעצמי ויש דברים שמאוד מדברים אלי בחסידות חב"ד כמו גם דברים שעד היום מפריעים לי בה. אני זה אני, והוא זה הוא, והיחד שלנו בנוי מהדמיון והשוני גם יחד. בסוף, כל זוג מורכב משני אנשים שונים מאוד. עצם העובדה שאנחנו גבר ואישה זה כבר הכי הפוך בעולם! בכל זוגיות יש התנגשויות, והן מגיעות ממקומות מבורכים של צמיחה והתחדשות. ב"ה שאנחנו לא אנשים קפואים, ובבסיס הזוגיות, אנחנו גם רוצים להיות יותר עצמנו, יותר אותנטיים ולהתפתח.
כיועצת זוגית, בקליניקה, עולים בעיקר הפערים כאילו הם ה"דפקט" של הזוגיות. שאם רק נצליח להיפטר מהם, הכול יהיה מושלם. הרבה פעמים זוג מגיע עם אמירה פנימית, לא מדוברת: "רק תתקני אותה/אותו, והכל יהיה טוב", אך זה לא עובד ככה. לא לקבל ולכבד את השונות בינינו, רק יגדיל את הפער, יגרור אותנו ליותר מאבקי כוח ובסופו של דבר ירחיק בנינו.
אני למדתי "על בשרי" שיש נושאים שעליהם עדיף עבורנו שלא לדבר. אנחנו יודעים שאנחנו חושבים אחרת, אז בשביל מה? כמובן גם שאכפתיות וכבוד הרבה יותר חשובים מכנות כואבת. מה שווה להביא כנות לקשר, אם היא רק מרחיקה? מי אמר שצריך להקריב כ"כ הרבה על מזבח הכנות? הבנתי שאם אני אוהבת אותו, אני צריכה לשחרר ממי שחשבתי שהוא, ולתת למי שהוא באמת להגיע, כי כשאוהבים רוצים שלשני יהיה טוב, נכון?
עדיין, פערים מאיימים עלי ולא הייתי בוחרת בהם מלכתחילה, אבל הם כאן. כדי להישאר. ובעצם, גם בשלב של בניית זוגיות, כמו שאנחנו מחפשים את הדומה והמחבר, צריך שלא להעלים עין מהשונה לדעת לחבק גם אותו בחום. את האישיות השלמה.
See omnystudio.com/listener (omnystudio.com...) for privacy information.
Негізгі бет עד האהבה - פרק 52: שונות בין בני זוג
Пікірлер