Felvidéki magyar. Politikus. Mártír. Esterházy János portréja az Axiómán. Nem hosszabb, mint egy espresso. ☕️
Ha tetszett a videó, kövess minket az alábbi platformokon:
▲ KZitemon ➡️ / axioma
▲ Facebookon ➡️ / axiomamedia
▲ Instagram ➡️ / axiomamedia
▲ TikTok ➡️ vm.tiktok.com/...
▲ Twitter ➡️ / axiomamedia
▲ Honlapunkon ➡️ axioma.hu/
Iratkozz fel hírlevelünkre extra tartalmakért, hogy elsőként érhesd el az Axióma Plusz beszélgetéseket ➡️ axioma.hu/feli...
Ha értékesnek tartod a munkánk, akkor itt támogathatsz minket:
www.paypal.com...
Szöveg:
A lengyelek és a magyarok nem csak borukat isszák együtt. Közös hősöket is adnak Közép-Európának és a kereszténységnek. Például Esterházy Jánost, a legnagyobb felvidéki magyart.
Nem minden hős visel köpenyt. János például a kalapot és a felöltőt szerette. A legtöbb hős a világot szeretné megmenteni, János viszont beérte volna azzal, ha saját közösségén, a felvidéki magyarokon segíthet.
Az ember léhűtő, naphosszat vadászgató és tivornyázó figurának képzeli el a grófokat, s ebben lehet is igazság, bizonyára akad köztük ilyen is. Esterházy János azonban nem ilyen volt. Mai napig legendás történetek sokasága bizonyítja, János gróf, bár hozzászokott az úri szalonokhoz, igazán a zoboralji nép között érezte jól magát.
Az első világháborút követő zűrzavarban ott találjuk Nyitrán, a benyomuló csehekkel szemben fellépő magyar szabadcsapatok soraiban, majd rövidesen már Sopronban látjuk viszont, ahol diákként azért küzd, hogy a város lakói dönthessenek a saját sorsukról. A népakarat pedig egyértelmű: Sopron magyar város akar maradni mindenáron.
Esterházy János tehát mindig ott van az események sűrűjében és sziklaszilárd erkölcsi érzékének köszönhetően, a dolgok jó oldalán. Trianonnal nem csak hazáját, de birtokai 90%-át is elveszíti. Miközben a kisemmizett, birtokait vesztett felvidéki magyar nemesi családok megélhetés híján Magyarországra távoznak, János gróf itt marad a Felvidéken, vagy ahogy a megszállók nevezik, Csehszlovákiában.
Úgy érzi, hogy népét nem Budapestről vagy a nyugati emigrációból tudja szolgálni, hanem azzal, ha osztozik hétköznapjaikban. Újságot alapít, családprogramot indít, magyar házakat épít, közben a csehszlovák parlamentben is vitézkedik és egyesíti a széthúzó felvidéki magyarságot! Politikája, ahogy ő maga fogalmazta meg 1932-ben, pártelnökké választása idején: „nem dacos gyermek oktalansága kíván lenni, hanem öntudatos, bátor küzdelem a szlovenszkói magyarságot megillető jogok biztosításáért.”
1938-ban, az első bécsi döntéskor Esterházy újabb lehetőséget kap arra, hogy Magyarországon élhessen, ugyanis Budapestre hívják képviselőnek. Ő azonban tudja, hogy 65-70 ezer magyar maradt a bécsi döntés során meghúzott határvonal túloldalán, akiket nem hagyhat sorsára. Úgy dönt, inkább a frissen megalakult szlovák parlamentben segíti őket munkájával.
Esterházy grófnak ezekben az években az a bravúr is sikerül, hogy egyszerre kerül fel a szovjet és a német titkosszolgálat halállistájára, egyszerre lesz két elnyomó, totalitárius hatalom ellensége. Miközben a frissen megalakult Szlovákia mindent elkövet azért, hogy Hitler kedvében járjon, Esterházy az egyedüli politikus, aki nem csak otthon, a négy fal között mer tenni és szólni a barbárság ellen. Egyedüli parlamenti képviselőként mond nemet a szlovák zsidó törvényekre. Meggyőződése, s ez egyben legismertebb mondása is, hogy a magyarság jele a kereszt, nem pedig a horogkereszt.
„Jutalma” börtön, kínzások és nélkülözés. Előbb Csehszlovákiában, majd a Szovjetunió GULAG-jaiban, végül újra Csehszlovákiában. Egészsége folyamatosan romlik, azonban a hite egyre erősebb. Szenvedéseit a felvidéki magyarság jövőjéért ajánlja fel, miközben világosan látja, Közép-Európa népeinek együtt kell működniük.
1957-ben azt kéri, csehországi börtönéből szállítsák Nyitrára, Zoboraljára, hadd haljon meg a szülőföldjén. Kérése már nem teljesül, hiszen a mírovi börtönben szólítja őt magához az Isten.
Esterházy János neve halálát követően évtizedekre feledésbe merül, hamvai jeltelen sírba kerülnek egy prágai köztemető tömegsírjába. Éveken át tartó kutatómunka kell hozzá, hogy megtalálják ezeket a hamvakat s még egyszer ennyi, hogy azokat, a gróf végakarata szerint, haza is hozzák szülőföldjére.
Ma viszont egy tehetséggondozó akadémia viseli Esterházy nevét Martoson, amely felvidéki fiataloknak segít abban, hogy az ő példáját követve léphessenek közéleti pályára.
A boldoggá avatásra váró Esterházy János hamvai pedig ma egy festői zoboralji faluban, Alsóbodokon várják, hogy a régió népei végre megértsék az üzenetet: A közös jövő Isten segítségével történő építése az egyetlen járható út.
Негізгі бет Esterházy János: Egy felvidéki magyar története
No video
Пікірлер: 19