מאת:
טדיאוש סלובודז'אנק,
תרגום:
תרגום השירים
דניאל אפרת,
בימוי :
חנן שניר,
דרמטורגיה:
ורדה פיש
תפאורה:
רוני תורן,
מוסיקה:
שוש רייזמן,
כוריאוגרפיה:
מירי לזר,
עיצוב תאורה:
מאיר אלון,
תלבושות:
פולינה אדמוב
שחקנים:
אלון דהן, יבגניה דודינה, רוי מילר, רותם קינן, מיקי פלג-רוטשטיין,
צילום:
דורון,מתן, ואליצור ראובני
עריכה ממוחשבת:
מתן ראובני
זהו מחזה ראשון מסוגו שעוסק בתקופת מלחמת העולם השניה ומתמודד עם היחסים הסבוכים בין היהודים לפולנים. עשרה ילדים, כיתה אחת, פיסות חיים, אהבה ורצח, זיכרון ושכחה, שמתערבבים זה בזה ויוצרים עולם דרמתי, עוצמתי ומרתק. המחזה הוא אוניברסאלי ורלוונטי לכל חברה. הוא מציג בפנינו את ההידרדרות שעוברת חברה שבה ילדים גדלים באווירה של גזענות, חוסר סובלנות ואמונות קדומות . המחזאי סלובודז'אנק יוצא נגד אושיות החברה הפולנית: הכנסיה הקתולית, וחברה הומוגנית שבה ילדים אינם צריכים להתמודד עם ילדים שונים מהם. זהו מחזה על חברה שנמצאת במצוקה בתקופת המלחמה שמאיימים עליה מצד אחד הגרמנים ומצד שני הרוסים ומבפנים הכנסיה מטיפה לשנאת זרים. המחזה בנוי מ-14 שיעורים המתרחשים בתחילה בכיתה קטנה שהתלמידים בה, עשרה במספר, הם יהודים וקתולים, המתבגרים יחד, עוברים את מוראות המלחמה וממחישים על הבמה את רקמת היחסים ביניהם ההולכת ומסתבכת, ממשחקי ילדות תמימים, לאונס ורצח, גילויי אהבה וגזענות, דאגה וחשדנות, נוסטלגיה ושנאה. המחזה מבוסס על אירוע אמיתי שהתרחש בעיירה ידוואבנה Jedwabne במזרח פולין ב-10 ביולי 1941 כשהשכנים הפולנים הקתולים פורצים לתוך בתיהם של היהודים שגדלו איתם מהילדות, סוחבים אותם בחבלים לאסם תבואה ומעלים 1600 איש באש. משך ההצגה: כשעתיים ורבע
By:
Tadeusz Slobodzhank,
translating:
Translation of the songs
Daniel Efrat,
Director:
Hanan Snir,
Dramaturgy:
Verde Fish
scenery:
Ronnie Thorne,
music:
Shosh Reisman,
choreography:
By Lazar,
Lighting Design:
Meir Alon,
Costume:
Polina Adamov
Players:
Alon Dahan, Evgenia Dodina, Roy Miller, Rotem Keenan, Mickey Peleg-Rothstein,
Photo:
Doron, Matan, and Elizur Reuveni
Computer Editing:
Providing Reuveni
It is the first play of its kind that deals with World War II and deals with the complicated relationship between Jews and Poles. Ten children, one classroom, bits of life, love and murder, memory and forgetfulness, which blend into each other to create a dramatic, powerful and engaging world. The play is universal and relevant to every company. It presents us with the deterioration of a society where children grow up in an atmosphere of racism, intolerance and prejudice. Playwright Slobodzank comes out against the foundations of Polish society: the Catholic Church, and a homogenous society where children do not have to deal with children different from them. It is a play about a distressed society during the war that is being threatened by one of the Germans and the other by the Russians and the church from a preacher of xenophobia. The play is made up of 14 lessons that initially take place in a small classroom where students, ten in number, are Jews and Catholics, growing up together, going through the horrors of war and illustrating on stage the embroidery of their relationship, innocent childhood games, rape and murder, revelations and racism, worry and suspicion , Nostalgia and hate. The play is based on a real event that took place in Jedwabne town in eastern Poland on July 10, 1941 when the Polish Polish neighbors break into the homes of the Jews who grew up with them from childhood, carrying them with ropes to a grain barn and setting fire to 1600 people. Duration: About two and a half hours including a break.
Негізгі бет "הכיתה שלנו"- הפקה של תיאטראות "הקאמרי" ו"הבימה Our Class"--"Chamber" and "Habima""
No video
Пікірлер