שמש של בוקר
אני מתעצל
עד ששוקעת שוכב לי בצל
רגע של שקט שלא מסתיים
סוד שלחשתי פתאום מתקיים
סתם בן אדם
אוכל שותה נרדם
בלי זימים ובלי כנפיים
כבר אחר הצהריים
את תגלי את המחבוא שלי
עוד מעט יבואו מים
בואי נתחבא בינתיים
בתוך צדפה
שקט, ים, חופש שם
במרחק, אופק דק
פס זהב, זכר לשמש
גדולה
נפלה, צללה
סתם בן אדם
אוכל שותה נרדם
בלי זימים ובלי כנפיים
כבר אחר הצהריים
את תגלי את המקום שלי
עוד מעט נלך למים
בואי נתחבק בינתיים
בתוך צדפה
שקט, ים, חופש שם
במרחק, אופק דק
פס זהב, זכר לשמש
גדולה
נפלה, צללה
Негізгі бет שלמה גרוניך- נואיבה
Пікірлер: 97