Kui me mõtleme Jumala riigile, siis seostub see millegi igavese ja püsivaga. Kuid, mis on igavene? Mis on püsiv?
Keegi on öelnud, et igavik on nagu valgussähvatus mardika tiival. See on kaunis poeetiline kujund, aga usklikena ootame me, et Jumala riik oleks kogetav praegu ja pärast surma.
Jeesus kasutab argisemaid võrdlusi ja pilte.
Kuulakem tänast Markuse evangeeliumi 4:26-34:
Ja Jeesus ütles: „Nõnda on Jumala riik: nagu inimene viskab seemne maa peale
27 ning heidab magama ja ärkab üles öösel ja päeval, ning #seeme tärkab ja loob pea, nõnda et inimene ei tea, kuidas.
28 Maa kannab vilja iseenesest, esmalt orast, seejärel päid, seejärel täit nisutera pea sees.
29 Aga niipea kui #vili on küps, saadab ta sirbi, sest lõikusaeg on käes.”
30 Ja Jeesus ütles: „Millega võiksime võrrelda Jumala riiki või millise tähendamissõnaga teda kujutaksime?
31 #Sinepiivakesega, mis on, kui see külvatakse maha, väiksem kõigist seemneist maa peal.
32 Ent kui see on külvatud, siis see sirgub ja kasvab suuremaks kõigist taimedest aias ja ajab suured oksad, nii et taeva linnud võivad teha pesa selle varjus.”
33 Ja Jeesus rääkis Jumala sõna paljude selliste tähendamissõnadega, kuivõrd nad suutsid kuulata,
34 aga ilma tähendamissõnata ei rääkinud ta neile. Kuid omavahel olles seletas ta oma jüngreile kõik ära.
See on Jumala sõna!
Jeesus kõneleb täna meie vastu piltidega loodusest, põllumeeste väikesest maailmast.
Kõik, mis siin toimub nõuab kannatlikkust.
Alul on vaid seeme, vahel nii väike nagu sinepiiva. Kui see mulda langeb tungib õrn narbastik mulla sügavusse, idu aga üles valgusesse. Nisu ja sinepiiva vajavad mõlemat. Juured kannavad ja hoiavad, neis on jõud ja elu. Aga pinnale jõudnud õrnad taimed vajavad õhku, päikest ja vihma. Sellest noorest rohelusest kasvavad kõrred ja lõpuks voogav viljameri või sinepipõõsas, millele isegi linnud teevad pesa. Sest 3 millimeetrilisest sinepivast võib kasvada kuni kolme meetri kõrgune põõsas.
Jeesus ütleb: See on pilt Jumala riigist ja selle kasvust.
Meie aga oleme kannatamatud. Me tahaksime kõike kohe saada ja kogeda. Ja see ei kehti ainult äris ja teeninduses. See kehtib ka meie isikliku elu kohta.
Ravim peab kohe palaviku või valu maha võtma.
Palvele peab kohe järgnema ime. Kui see nii ei ole oleme pettunud.
Aga Jeesus räägib Jumala riigist kui seemnest, külvist, ootusest, kasvamisest, küpsemisest ja lõpuks lõikusest.
Ta paneb meie ette lootusrikkad ja optimistlikud aga samas ka realistlikud pildid. Nisu kasvab "iseenesest" kr. Automata. Kuid vajab selleks aega. Meie aga vajame kannatlikust ja usaldust oma Looja ja Lunastaja vastu.
Kui Jumal meiega räägib, siis sarnaneb ta põllumehega, kes seemneid külvab. Tema sõna seemned teevad meie südametes ja eludes imet.
Neil on tohutu jõud. Nad muudavad elusid ja maailma. Ja korraga näeme me Jumala riiki uues valguses. Meil on lootust.
Sõbrad, Sõna on külvatud. See on armastuse sõna. Armastus on väike, kaitsetu, abitu - aga ta kasvab. Ta kasvab eksimatu visadusega.
Ja lõpuks saabub hämmeldus. - Rikkalik lõikus või sinepipuu, millel sädistavad linnud.
Aga kuidas on igavikuga?
Vana Testamendi tark koguja ütleb 3:14: "Ma mõistan, et kõik, mis Jumal teeb, on igavene; midagi ei ole sellele lisada ega sellest ära võtta."
Jah, Jumala kuningriik kasvab ja kannab vilja just praegu ja selleski on igavik.
Palvetagem:
Issand, aita meid mõista Sinu riigi saladust!
Õpeta meid nägema ümbritsevat kasvu ja mõistma sinu sõna muutvat väge! Sinus on meie elu ja seda ülirohkesti!
Sa oled meisse istutanud igaviku seemne.
Sa kastad ja hoolitsed selle eest.
Hoia meid ja meie lähedasi uskmatuse ja lootusetuse eest!
Sinu kätte usaldame oma südamed ja elud!
Aamen.
@JoosepTammo
Негізгі бет Тәжірибелік нұсқаулар және стиль Pühapäevaks (16.06.24): Mk 4, 26-34 - Mis
Пікірлер