Da li znate da je ponos koji izlazi iz samopravednosti greh koji Bog najviše ne voli?
Zanimljivo za razmišljanje (može i filozofsko) čak i onima kojima vera nije važna.
Uglavnom svi mi u svom stomaku, grudima i duši znamo kada nismo u pravu, ali naravno nismo svi spremni to da izgovorimo naglas.
Međutim, ljudi greše i dok god smo ljudi grešićemo i mi. A dok god budemo grešili, moraćemo i da se izvinjavamo, i nikako mi nije jasno koliko sujete, ega i nadmenosti treba da ima neko ko misli da može da prođe život bez izvinjavanja. Ne znam da li se to može zvati sindromom Boga, ako misliš da nikada ne možeš da pogrešiš?
U svakom slučaju, ako nešto o životu znam, a to je da je uz neke veštine život lepši i lakši, a jedna od njih je svakako veština izvinjavanja.
Čini vam se možda da je teško, ali teže je živeti gordo. Osim toga - samopravednost je Božiji najneomiljeniji greh, pa vi vidite gde ste sa time pred Bogom.
Znate, kada niste u pravu i spremni ste to da priznate, vi se ne smanjujete kao čovek nego rastete u očima onoga koga ste povredili.
Samo najveći i najhrabriji mogu da gledaju istini u oči, tako da vas pozivam na hrabrost i da izgovorite tu tešku stranu reč: Izvini.
Uvežbajte glas pre toga.
Ljubi vas i grli D
A mesec pojma nema, matora lola drema,
(jutros je lumpov o po Kini),
dok se sa sobom borim da tačno izgovorim
tu tešku, stranu reč "izvini".
Posvađana pesma, Đorđe Balašević
Негізгі бет Ta teška strana reč Izvini
Пікірлер: 28